6. Порушення поведінки в минулому: прогули занять, дрібне хуліганство, паління, уживання алкоголю, знайомство з різними події в минулому і реакція на них. Наявність колись у минулому суїцидальних думок. Перенеснаркотичними засобами, втечі з дому, чи був затриманий або взятий на облік міліцією.
7. Найскладніші ені захворювання: як вони позначилися на навчанні й на становищі серед однолітків. Наявність сьогодні або в минулому порушень сну, апетиту, самопочуття та настрою.
8. Сексуальні проблеми:
- перша закоханість і пов΄язані із цим психічні травми;
- самооцінка своєї привабливості;
- початок статевого життя та потайливе побоювання із приводу своєї сексуальної неповноцінності.

Правила роботи з «важкими підлітками»
По-перше, відповідальність педагога тут особливо велика, оскільки від правильності й точності висновків багато в чому залежить доля учня. Будь-яка здогадка (н-д, про необхідність звернення до інших фахівців по допомогу) має бути ретельно перевірена в діагностичній роботі.
По-друге, особливо обережними і продуманими мають бути дії дорослого в тих випадках, коли потрібно розповісти іншим людям про проблеми дитини. Для цього слід відмовитися від клініко-психологічної термінології та використовувати буденну, життєву лексику. При цьому необхідно давати батькам зрозумілі і точні рекомендації, як допомогти дитині, у якої є труднощі.
По-третє, слід звертати особливу увагу на особливості сімейної ситуації. Робота з сім’єю дитини “групи ризику” найчастіше виявляється найважливішим засобом профілактики.

Психологічна служба

Робота з дітьми «групи ризику»

Головне,
Не боротися з індивідуальними особливостями, а розвивати їх, вивчати потенційні можливості.

2017

Учні, які потребують посиленої педагогічної уваги:
схильні до правопорушень (агресії, крадіжок, брехні та інших вад, що можуть призвести до кримінальних дій);
Екологічної брутальності та егоцентризму (ставлення до всього, що оточує, як засобу задоволення власних і примітивних потреб);
Поганих звичок: тютюнопаління, алкоголізму, наркоманії, токсикоманії;
Статевих порушень та їх наслідків (статевої розпусти, венеричних хвороб та СНІДу, статевого насильства тощо);
Схильні до гаджитадикції (ігроманії, гемблінгу, кібер-булінгу, проблеми розходженостіф між реальним “Я” та Інтернет-образом), що призводять до різних наслідків, зокрема важких психічних і психологічних станів: депресії, спроб суїциду, акцентуації та загострення психологічних тенденцій.

Як розмовляти з «важким» підлітком?
Під час розмови з підлітком необхідно позбутися повчального тону і приділити час і увагу тільки співрозмовнику, при цьому дотримуючись деяких правил:
- поважати співрозмовника;
- говорити з ним як з рівним;
- аргументувати свою точку зору, залишаючи за підлітком право розділяти її або заперечувати;
- показувати, що він цікавий як людина й співрозмовник;
- дотримуватись кодексу честі;
- учитель має право бути некомпетентним у якійсь сфері життя і визнає таке саме право за підлітком;
- розмовляти тільки про те, про що підліток готовий говорити, «не лізти в душу», надати йому право на мовчання;
- бути готовим вислухати шокуючі подробиці життя підлітка й підтримати його;
- делегувати підлітку відповідальність за власну поведінку й ухвалення рішень;
- дотримуватись права на конфіденційність приватної бесіди;
- бути толерантним до звичок, способу життя та ідеалів співрозмовника.

Про що розмовляти з «важким» підлітком?
1. Навчання - улюблені й не дуже предмети, причини неуспіху, взаємини з учителями, участь у громадській роботі, випадки порушень дисципліни.
2. Плани на майбутнє щодо продовження навчання, вибору професії; здатність ураховувати майбутні труднощі й тверезо оцінювати свої можливості.
3. Відносини з однолітками -перевага одного близького друга або компанії приятелів, становище серед товаришів, причини вибору приятелів за певними особистими якостями, за спільністю захоплень.
4. Захоплення сьогодні й у минулому ( під чиїм впливом було зроблено вибір, які досягнуті результати, чому захоплення забуто).
5. Взаємини з батьками, внутрішньо сімейні стосунки: склад родини ( хто названий першим, про кого забув згадати, хто займався його вихованням, найбільш близький член родини, з ким у родині конфліктні взаємини, причина конфлікту). Якщо родина розпалася, необхідно з΄ясувати, у якому віці був підліток, коли це сталося, його ставлення до розлучення батьків, чи підтримує контакт із тим з них, хто пішов із родини.
6. Порушення поведінки в минулому: прогули занять, дрібне хуліганство, паління, уживання алкоголю, знайомство з різними наркотичними засобами, втечі з дому, чи був затриманий або взятий на облік міліцією.
7. Найскладніші події в минулому й реакція на них. Наявність колись у минулому суїцид них думок. Перенесені захворювання: як вони позначилися на на навчанні й на становищі серед однолітків. Наявність сьогодні або в минулому порушень сну, апетиту, самопочуття та настрою.
8. Сексуальні проблеми:
- перша закоханість і пов΄язані із цим психічні травми;
- самооцінка своєї привабливості;
- початок статевого життя та потайливе побоювання із приводу своєї сексуальної неповноцінності.
Метою бесід з підлітками є з΄ясування фактора ризику. Фактор ризику- це зв΄язок між характеристиками індивіда, групи або середовища й підвищеною ймовірністю порушень у певний момент.